Иван Вазов
На кокичето

chitanka.info

Първото, що видях сложено на масата си

Кокиче белоснежно,

о, цвете мило, нежно,

любувам ти се аз —

на пролет благодатна

усмивчица приятна

във тоя ранен час.

Дошло ни си в дни бурни,

а небеса лазурни

сънуваш, мило, ти.

Кат теб и ние, цвете,

бленуваме съгрети

от хубави мечти:

да видим, че се ражда

пред нази пролетта,

да утолиме жажда

за щастье, красота;

да видим въз земята

на вихрите, теглата

ден ясен да изгрей.

И Господ от небето

в домът ни и в сърцето

мир сладостен да влей.

Копнейм — о, как копнейме!

за радост, за любов,

живот да заживейме

в труд плодотворен, нов;

въз пепелта за зидим

честити бъднини,

конеца веч да видим

на бури, кръвнини

и в ножница да завре

ръка юнашка меч —

за мирно дело веч;

в чело венчано с лаври

пак мисъл да загрей,

нов идеал да зрей…

Таз пролет, нам любима,

душата ни мечтай —

но дълга и без край,

без есен и без зима,

със безконечен май!

Кокиче белоснежно,

дошло в тоз ранний час,

о, цвете мило, нежно,

любувам ти се аз.

Януари 1916 г.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.